-Ja, alt er bra! Phyllis? -Dansende spedbarn!
Jeg elsker det!
I dag lager vi en reklamefilm for Dunder Mifflin, vår første noen gang.
Hovedkontoret kjøpte litt sendingstid for å informere om Dunder Mifflin Infinity,
De skal til og med sende et reklamebyrå som skal hjelpe oss å lage den.
Ikke så verst.
Tidenes beste reklame?
Gimme a break Gimme a break
Break me off a piece of that...
-Jeg er helt blank. Hva er det for noe? -Ikke si noe.
-Hvorfor det? -Du klarer det. Du er så nære.
"Brekk av en bit av..."
Eplesausen.
"Brekk av en bit av den eplesausen"? Nei.
-"En bit av den Chrysler-bilen." -Nei.
-"Fotballkremen." -Ok, det er fortballkrem.
Har vi noen andre?
Jeg tar kurs i dataanimasjon, så jeg kan prøve å lage en logo.
Ser der, ja. Til og med resepsjonisten blir kreativ. Veldig bra.
Hei, hei. Michael Scott, regionsjef.
-Det blir fint å snakke ideer. -Enig.
Jeg vil at det skal være innovativt, med raske klipp.
-Ungdomlig. MTV på crack-aktig. -Høres flott ut.
Dette har vi å jobbe med.
Her har vi Andrew Bernard.
"The Nard Dog". Who let the Nard Dog out?
-Han gir kontorets beste massasjer. -Ja, og jeg er god på aromaterapi...
Nå ble dere narddogget!
Denne herren er nøkkelen til vår urbane atmosfære.
Urban? Jeg vokste opp i en småby. Hva er det som er urbant med meg?
Stanley er hysterisk.
Phyllis er vår Mrs. Butterworth. En mindre urban Aunt Jemima.
Dette er våre revisorer. Som dere ser, kommer de i veldig ulik størrelse.
Dere kan kanskje gjøre en slags pappabjørn, mammabjørn og lillebjørn.
-Det kan bli gøy. -Mammabjørn.
Hvem andre?
Det er flott at vi lager en reklamefilm. Det er ikke mange som vet om oss.
Når jeg nevner Dunder Mifflin, tror folk at vi lager eksospotter,
eller muffins eller mugger...
Og alt det høres bedre ut enn "papir", så jeg sier ingenting.
-Spiller du det spillet igjen? -Second Life er ikke et spill.
Det er et virtuelt miljø for flere brukere. Det fins ingen poeng.
-Det er ingen vinnere eller tapere. -Jo, tapere er det.
Jeg ble med i Second Life for et år siden.
Livet mitt var så bra at jeg ville ha et til.
I mitt "andre liv" var jeg også papirselger og het Dwight.
Absolutt alt var det samme, bortsett fra at jeg kunne fly.
Liten jente på en eng. Hun holder en blomst.
Vi zoomer ut og ser at hun er i ørkenen
og at engen er en oase.
Vi zoomer ut enda mer.
Ørkenen er en sandkasse i verdens største resorthotell.
Vi zoomer ut enda mer, og hotellet viser seg å være en lekeplass
i verdens største fengsel.
-Men vi zoomer ut mer... -Jeg merker at din tid er dyrebar.
Jeg får faktisk ikke timebetalt lenger, men takk.
Jeg får betalt per år.
-Det høres veldig ambisiøst ut -Ja.
La oss vise hva vi gjorde med det nasjonale kontoret.
Ok.
Var det det nasjonale kontorets idé? Det suger.
-Det var vår idé. -Vi kan bedre enn det.
Vi må beholde det meste.
Ja, det er de siste fem sekundene der har vi litt frihet.
-Vinkingen? -Nei, dere må ikke vinke.
Dere kan klappe, sitte, stå utendørs eller innendørs...
Her kan dere virkelig være kreative.
Jeg trenger råd. Jeg har rotet mye med Angela i det siste.
Vi har kjælt, men bare kjælt.
Vi har ikke kysset hverandre, med munnen.
Bare hals mot hals.
Vi gnir liksom halsen vår mot hverandre.
Det er sexy, men litt rart.
Men du virker som en fyr med svar. Hva gjør jeg for å kline med henne?
Vi kan ikke snakke om dette.
For noen kan høre oss.
Vi bruker kodenavn.
Vi kan beholde "Angela", men bytte ut "Andy" med "Dwight".
Det er ikke annerledes nok.
Dwike?
Telefon fra Eddie Murphy.
Hallo?
Shrek, jeg er et esel! Jeg er et esel!
Bare tuller. Det er meg. Hei, Ry.
-Hva er det? -Slapp av. Bare et lite problem.
Jeg sa du ikke skulle ringe om små problemer.
Men du liker ikke at jeg ringer om store problemer heller, så bestem deg, kamerat.
Greia er at reklamefyrene du sendte, låser meg inn i en kreativ boks
og ignorerer ideene mine.
-Bra. Det er de som skal være kreative. -Jeg er kreativ, Ryan.
Det inngår ikke i jobben din.
Selv om du kan lage mat, bør du ikke åpne en restaurant.
Jeg kan ikke lage mat, men skal åpne restaurant, Mikes frokostblanding.
Vi skal ha like mange sorter som man kan kjøpe i butikken.
Jeg er ikke interessert i det.
Jeg lar proffene ta seg av det kreative. Man trenger andre ferdigheter.
Jeg var ikke god på salg,
men jeg er en god salgssjef.
Er du det? Jeg syns ikke du er så god når du undertrykker ideer og kreativitet.
La meg spørre deg om dette. Er dette kreativt?
Da jeg var fem, forestilte jeg meg en skapning som var som enhjørninger.
Det var før jeg hadde hørt om eller sett dem.
Jeg bare tegnet et bilde av en hest
som kunne fly over regnbuer og hadde en spiss påle i hodet.
Jeg var fem år gammel.
Jeg kunne ikke engang snakke ennå.
Hei. Vi kan ikke filme denne reklamen i dag.
-Når skal vi komme tilbake? -Hva med klokken kvart over aldri?
-Vi ble sendt hit... -Jeg gidder ikke krangle med ham. Kom.
-Lykke til, kamerat. -Takk.
David Wallace her. Har du sendt bort reklamefolkene?
Bra at du ringte. Ryan oppfører seg som en hurpe igjen.
-Jeg hører deg, Michael. -Står til, broder!
Du, David... Jeg vil gjerne lage denne reklamen på huset.
Jeg vil bruke kun den kreativiteten som er på kontoret.
Jeg sender den i morgen tidlig, så kan du se på den.
Hvis du ikke syns den kan vises, sender du reklamebyrået tilbake hit,
og så står jeg for kostnaden.
-Dette er rart. -Jeg kan sette hele mitt rykte på spill.
-Ok, da ser jeg på den i morgen. -Ok.
Og sånn forseglet Michael Scott sin skjebne.
På en bra måte.
Har noen noen gang kommet bort til dere og sagt "Du er ikke kreativ"?
-Ja. -De tar feil.
Dere er kreative, pokker så kreative, hver eneste av dere.
Dere er mye mer kreative enn alle de tørre, kjedelige idiotene dere jobber med.
Hvem snakker du til nå?
Jeg vet hvordan det er å være med i reklamefilmer.
Kallenavnet mitt på high school var "Kool-Aid-fyren".
Før ville jeg spille i reklamefilmer. Så innså jeg at jeg hadde en hjerne.
Det skal bli gøy med reklamen, men jeg er ikke vant til å filme
når det er så mange mennesker til stede.
Vi skal filme tre store scener og skrive en låt, så vi må sette i gang.
Kelly tar sminkingen. Oscar designer kostymene, selvsagt.
Phyllis, gå ut i byen og se om vi har noen kjendiser i området.
Sue Grafton signerer bøker på Steamtown-kjøpesenteret.
Ok, jeg vil at du går til kjøpesenteret, stiller deg i kø
og får henne til å være med på vår reklamefilm.
Det ville vært et stort kupp, folkens!
Ikke godta et nei!
Vet noen hvordan Sue Grafton ser ut? Er hun fin?
Skikkelig fin.
Hvis vi tar Angela og sier at det er Sue Grafton, ville noen merket det?
Glem det.
Jeg syns kriminalgenren er motbydelig. Jeg avskyr at det er pirrende.
-Ha det. -Dette klarer du!
ASSISTENT TIL REGIONSJEFEN, DWIGHT SHELFORD
Tom for papir, det skjer iblant
Men så kom hjelpen jeg fant
Så bryt deg løs og kom til oss
Ring Michael, Stanley, Jim, Dwight eller Creed
eller indiske Kelly, papir har vi alltid
Dunder Mifflin, det medmenneskelige papirfirmaet
Kutt, kutt.
Jeg forsto det slik at dette skulle være en rappelåt.
-Hva er rapp? -Oi, Darryl...
Du har mye å lære om din egen kultur. Jeg lager en miks til deg.
Siste nytt!
Jeg har nye saftige oppdateringer om Operasjon fallen engel.
Minn meg på å fortelle det senere.
-Hei. -Ikke snakk. Jeg animerer.
Ta en ti sekunders pause så jeg kan vise deg hva som foregår.
Dette er Dwights Second Life. Han er der hele tiden.
Hans lille figur har skapt en egen verden.
Et andre Second Life for dem som vil enda lenger bort fra virkeligheten.
Seriøst? Jøss, han lider virkelig.
-Hvem er det? -Det er bare min avatar.
Han er helt lik deg.
-Hvor mye tid brukte du på det? -Ikke mye.
-Det er bare for å følge Dwight. -Ok.
Er du idrettsjournalist i Philadelphia? Veltrimmet også.
-Ja... -Du har en gitar på ryggen.
Jeg visste ikke at du spiller gitar.
Jeg... Vi kan fortsette med animasjonen.
Nei, jeg vil se mer av Philly Jim!
-Vis hvordan dette funker. -Herregud.
Tom for papir, det skjer iblant
Men så kom hjelpen jeg fant
Så bryt deg løs og kom til oss
Ring Michael, Stanley, Jim, Dwight eller Creed
eller indiske Kelly, papir har vi alltid
Dunder Mifflin, den medmenneskelige papirfirmaet
Slutt, slutt, slutt!
Slutt, slutt.
Dette er ikke meg. Det er ikke min musikk.
Nei, det er bedre enn deg. Det er oss!
Nei, nei... Jeg hater det!
Jeg hater det ikke. Jeg bare liker det ikke i det hele tatt.
-Du får klare deg selv. -Ok, vent litt...
-Du sa at du hater den. -Nei, jeg hater stilen.
Brekk av en bit av tretjære Eller Snickers
Ok... Oi, dette ser for jævlig ut.
-Brekk av en bit av... -Dette er en nøkkelscene i filmen!
Hvis vi ikke får til denne, mister vi hele stundens triumf.
Viljens triumf! Herregud! Hva er det nå, Phyllis?
Jeg stilte meg i køen for å kjøpe Sue Graftons bok.
Jeg spurte om hun ville være med i reklamen, men hun sa nei.
Men jeg skulle ikke godta et nei, så jeg fortsatte å spørre.
Til slutt kastet de meg ut foran alle vennene mine.
Fikk du Sue Grafton eller ikke?
Nei.
Kan noen gi henne et lommetørkle?
Ikke jobb deg i hjel med dette. Det er bra nok for Michaels reklame,
som antagelig ingen får se.
-Det er ikke bra nok for meg ennå. -Ok. Skal jeg vente?
Nei, du kan dra hjem. Det går bra.
Pam jobber sent for å oppnå sine drømmer.
Jeg er stolt av henne.
-Dessverre skulle hun kjøre meg... -Kommer du?
-Jeg... -Piss eller flytt deg fra potten!
-Dunder Mifflin. Dette er Pam. -God morgen.
Beklager. Jeg så bort et sekund, og Creed tok dine hash browns.
-Takk. -Bare hyggelig.
Jeg jobbet til omtrent 02.45.
Så måtte jeg velge om jeg ville tilbringe natten med Michael,
som holdt på å klippe filmen, og Dwight som så på ham,
eller kjøre hjem, sovne ved rattet og dø i en bilulykke.
Jeg sovnet på keyboardet mens jeg vurderte det.
La meg by på litt sjampis, for jeg kom til et helt nytt nivå i går kveld.
-Andy, jeg orker ikke akkurat nå. -Jo. Dette er bra.
Du vet jo at vi ikke helt har kommet noe sted rent fysisk.
I går kveld ble det en endring på det.
Vi kliner. Jeg kysser henne på halsen, kinnet og øreflippen.
Hun kysser ikke tilbake, men hun lukker øynene og sier:
"Å, D. Å, D."
Kalte hun deg "D"?
Ja, "D" som i "Andy".
"Å, D"?
Akkurat.
-Å, D! -Å, D!
Å, D!
Jeg skal sende reklamefilmen til hovedkontoret.
Nå er den sendt.
De ser nok på den med en gang. Det ville jeg gjort.
Ok...
-Ja? -Hold alle telefonlinjene mine klare.
Det skal bli...
Ok, de er klare.
De kan ringe når som helst.
Å, herregud...
Det er best jeg ringer.
Det har vært hardt. Geniene på hovedkontoret avviste min reklamefilm,
og i kveld vises den hjernedøde versjonen.
Så velkommen til verdenspremieren på selskapets møkkakavalkade!
-Den var en stor hit. -Nei, folk er dumme.
Folk liker vinking. Vinking selger. Det er ikke kunst.
Men vi laget vår film, den ekte, med masse humor,
dybde og hjerte. Den var ekte.
Kan du gjøre meg en tjeneste og spille denne?
Hei, alle sammen. Velkommen til visningen av den ekte Dunder Mifflin-reklamen.
Michael Scotts director's cut. Jeg håper dere liker den.
Alt begynner med en idé.
Men man vet aldri hvor en idé vil føre.
For ideer sprer seg. De forandres og vokser.
De forbinder oss med verden.
JEG ELSKER DEG
I en verden under rask forandring,
der gode nyheter beveger seg med tidens hastighet...
...og dårlige nyheter ikke alltid er det man tror.
JEG ER SØNNEN DIN.
For når det virkelig gjelder...
FORANDRE LIVET DITT DUNDER MIFFLIN TRENGER FOLK
...fortjener vi alle en ny sjanse...
...til å score.
VERDENS MEST KREATIVE SJEF
Dunder Mifflin, ubegrenset med papir i en papirløs verden.
Veldig bra.
-Animasjonen sto hun for. -Mener du det?
Den var kul!
Har du noen gang kjørt motorsykkel?
Michael, det var gøy.
Ja, det var det.
Jeg spanderer neste runde!
"...Claude Van Damme!"
"...hår for menn."
Giftgass. Søtningsmiddel.
Det må rime med "piece". Fancy Feast!
"Brekk av en bit av Fancy Feast!"
Det er kattemat. Perfekt.